Reaksjonsinjeksjonsstøping+(RIM)

=Reaksjonsinjeksjonsstøping (RIM)=

Reaksjonsinjeksjonsstøping er en prosess der polymeriseringa og forming av ferdig produkt skjer i en og samme prosess på stedet. Polymeren er altså ikke ferdiglaget når den kommer til forma, men blir laget og ferdig kuret i forma. Reaksjonsinjeksjonsstøping brukes til å lage komplekse former av f.eks nylon, polyester, epoxier, silikon, polyuretan, altså stort sett hardplaster (Thermosets). Man kan også bruke RIM til å lage fiberforsterkede materialer.

=Prosess=

Ved å tilsette forvarmede lettflytende reaktanter fra to separate kilder, får man polymeriseringa til å skje i selve forma. To reaktanter blir hurtig matet inn i et mixerhode ved et trykk på 10-20 MPa. I mixerhodet på forma møtes de to kjemikaliene og blir deretter matet inn i forma, der plymeriserings reaksjonen vil starte raskt. Ved å tilsette luft i forma kan man lage skum, fordelen med skummet er at utsiden vil være hard, men innsiden vil være lett og porøs. Ved å tilsette et fibernett i selve forma kan man forsterke materialet, men man kan også ha partikler eller korte fibre i den ene reaktanten som da vil forsterke polymeret. Denne prosessen kalles [|RRIM].

media type="youtube" key="y7flfaAmq9A" width="425" height="350" align="center"

== = = = = = = = = = = = = = = = = =Bruk=

Energikostanden ved RIM-prosessen er lavere enn ved forming og støping av mykplaster, i stor grad fordi det trengs mindre varme før reaktantene reagerer. I tillegg trengs det mindre krefter til å utføre støingsprosessen fordi i RIM er reaktantene lettflytende. RIM brukes til å lage flere typer bildeler som støtfangere og bilratt, men også forskjellige typer kabinetter og møbeldeler. Så man kan lage forholdsvis komplekse deler. Det store problemet kan oppstå om man lager for kompliserte former til å kunne få løsnet produktet fra formen, dermed har metoden også sine begrensninger, den er i tillegg mindre effektiv enn injeksjonsstøping og det er involvert mer kostbare materialer.

=Refereanser=