Detonasjonssprøyting

Detonasjonssprøyting (noen ganger kalt D-gun) er en blanding av avmålte mengder oksygen, acetylen og pulvermateriale som detoneres i et rør. Dette resulterer i en opphetet gasstrøm med stor hastighet (ca. 700-800 m/s), som varmer opp pulverpartiklene til plastisk tilstand og slynger de mot grunnmaterialet. Detonasjonssprøytede belegg er tynne og ligger i intervallet 0,05-0,3 mm. Belegget er derimot veldig tett (1-2 % porøsitet), og har god binding til underlaget. Bindingsstyrken mellom belegget og grunnmaterialet er vanligvis 60 N/mm2. Et detonasjonssprøytet belegg er kostbart i forhold til andre sprøytemetoder. Metoden anvendes primært ved wolfram- og kromkarbidbelegg. [1] Detonasjonssprøyting kan sprøytes på alle typer materialer.

Fordeler ved detonasjonssprøyting:[2]
 * Gir harde belegg
 * Øker slitasjemotstand
 * Svært god heft

Detonasjonssprøyting blir blant annet tatt i bruk innenfor flyindustrien, skipsbygging, utstyr til petroleumsproduksjon og kjemiske prosesser, tømmerproduksjon, papirproduksjon og i komponenter av småelektrisk utstyr.[2]

Ulemper ved metoden:
 * Dyrt
 * Semi-kontinuerlig
 * Krever stasjonært utstyr

1. Møller, P., //Overfladeteknologi//. 1998. 2. Yakovlev, V.I., //Technology and equipment for detonation spraying//. 2004 3. Demeton, T. 2009; Available from: []