Etsing

=Etsing (etching)=

Etsing er en overflatebehandling som brukes for å merke et materiale, hovedsaklig glass og metall, der man etser deler av overflaten for å gi et mønster. Etsing kan brukes som forbehandling før andre belegg. Det er hovedsaklig tre ulike etseprosesser; kjemisk etsing, sandetsing og elektroetsing.

Prosessen
media type="youtube" key="sZmjiX3Ak40" height="361" width="468"

Kjemisk etsing
Området som skal etses blir utsatt for en syre, mens det resterende området beskyttes med voks, se illustrasjon 1, figur 1. Syren inneholder et reduksjons- eller oksidasjonsmiddel, som vil angripe det utsatte området. Kjemisk etsing brukes ofte for å dekorere glass, metaller og polymerer.

Sandetsing
En vinklet høytrykkstråle bestående av sandpartikler rettes mot metallet. Som ved kjemisk etsing beskyttes området som ikke skal etses. Når det ubeskyttede området kommer i kontakt med slipemiddelet vil overflaten gradvis erodere, se illustrasjon 2, figur 1. Lufttrykket og størrelsen på sandpartiklene bestemmer hvor fin den etsede overflaten blir og tidsforbruket.

Elektroetsing
Elektroetsing benytter seg av et standard elektrolysecelle-oppsett. Platen som skal etses kobles som anode. En bit av det samme metallet kobles som katode, dette for å unngå diverse uønskede elektrokjemiske prosesser. Anode og katode stilles parallellt med hverandre og senkes ned i elektrolytten, se figur 2. Elektrolytten er en sulfatløsning av metallet som skal etses. For å etse kobber brukes kobbersulfat, for å etse sink brukes sinksulfat og så videre. Når strømmen slås på vil de positive og negative ionene i elektrolytten tiltrekkes av platen med motsatt polaritet. De positive metallionene fester seg til katoden, mens de negative sulfationene reagerer med overflaten på anoden og eroderer den vekk.

Materialer
Etsing kan brukes på mange materialer, blant annet metaller, tre, glass og polymerer. Prosessen er mest brukt på metaller innen industrien, og på glass i form av dekorasjon. Figur 3 viser et skilt i rustfritt stål som er etset. Etsing brukes også mye til estetiske formål, se figur 4.



Økonomi
Kjemisk etsing er en kostbar prosess. Dette skyldes dyre kjemikalier, og kostnader relatert til utbytning av utstyr og håndtering av farlige avgasser og avfall. Sandetsing og elektroetsing er begge relativt billige prosesser, men det er selvfølgelig en investeringskostad inkludert. Sandetsing gir ikke like god parameterkontroll som de øvrige prosessene.

Miljø
Kjemisk etsing er en lite miljøvennlig prosess på grunn av kjemikaliebruken. Mange av kjemikaliene som brukes er svært aggressive og produserer giftige avgasser. Karene som brukes må skiftes ut etterhvert, og det er problemer knyttet til hvordan man kan kvitte seg med disse på en trygg måte. Hverken sandetsing eller elektroetsing har noen av disse problemene, og er begge ikke-giftige prosesser.

Alternative prosesser
Sandblåsing bruker slipemiddel til å fjerne belegg, gravere steinmonumenter og matte glass.Vanskelig å bruke på deler med komplisert geometri, og er ikke særlig miljøvennlig.